B. LOGGBOKEN
Resan till Pyramiden med blåsorkester och BBC
De av er som följt Margaretas blogg känner till att Pyramiden är en övergiven rysk gruvstad på Svalbard som man kan besöka. Vi hade bokat en heldagstur med båt till Pyramiden. Med Langoysund tar resan ca 10 timmar och vädrets makter var sannerligen på vår sida denna dag. Det var soldis och helt stilla när vi klev ombord på morgonen. Lägg märke till killen med bastuban och han med den stora trumman bakom...
Vår guide, som var född och uppvuxen på Svalbard, inledde med att 1) fråga om någon var rädd för hundar? 2) Om någon inte ville inte ville blir filmad av BBC så skulle man säga till, 3) Demonstrera hur man sätter på sej en överlevnadsdräkt, "one size fits all".
BBC World var ombord och filmade för ett projekt som hette BBC Worldwide, det fanns anslag på engelska och norska ombord på båten om att man kunde be om att inte bli filmad. Trumman i förgrunden fick vi ingen förklaring till ännu...
Båten hade sin egen hund, en polarhund som inte drog pulka utan tjänstgjorde till sjöss istället. Den var mycket trevlig och snäll bland folk.
Vi gick ut genom Adventfjorden och det storslagna landskapet öppnade sig för oss. Det var helt stilla och det kändes knappt att vi var på en båt.
Först trodde vi att den smått excentriske engelsmannen med de gamla analoga kamerorna hörde till gänget från BBC, men det gjorde han inte. Men en erfaren upptäcksresande var han i alla fall och pillade in film i vad jag tror är en kamera för panoramabilder. Kanske någon här på FS vet mer.
När vi nu var ute på havet fick vi möta stormfåglarna på nära håll. De följde vår båt och kom ibland väldigt nära. Solen kom fram allt oftare, vilket gav både önskade och oönskade effekter i bilderna.
Vi passerade sakta en fågelberg med spetsbergsgrisslor.
De behöver inte så stor ytan för att häcka. Bergväggen skiftade i färg från ljus till mörk beroende på var det kunde sitta fåglar och inte.
Jag blev överförtjust då jag plötsligt fick syn på två lunnefåglar framför båten. Solljuset var skarpt och fåglarna dök när de tyckte den stora båten kom för nära. Men wow i alla fall tyckte jag, har man sett två lunnefåglar måste det ju finnas fler...
Vi stävade vidare i ett lagom stillsamt tempo (7-9 knop skulle jag tro) och vi stod hela tiden kvar på däck fast man kunde gå inomhus. Men vem går in när det ser ut så här ?!
Solen strålade och man kunde t o m känna att den värmde lite.
Man kan åka till Pyramiden med en snabbgående båt också, då är det en halvdagstur. Vi konstaterade att de som valt det alternativet hade begått ett misstag denna dag.
Jag riktade mitt tele upp mot bergssidan och då såg det ut så här. Fågeln som man kan skymta är en spetsbergsgås (den kom närmare lite senare).
När vi varit ute drygt två timmar och hade det riktigt mysigt tände personalen grillen på däck. Det ska bli grillat till lunch. Hunden håller koll, han vet vad som vankas.
Vi kom snart in mot en glaciär, Nordensköldbreen, och de håvade upp glaciäris i en korg ombord.
Vår guide pratade om isen och hur den bildas, hur gamla glaciärer är etc.
Det serverades också en liten whisky med glaciäris (eller cola) för den som ville prova. Vi hade ju gjort detta förut i Alaska men whiskyn satt väldigt fint ändå precis före lunch.
Besättningen var övervägande thailändsk och det var thailändska dofter som spred sej när de började lägga kött på grillen. Revbensspjällen var förkokta i en utsökt lag och blev helt perfekta efter en kort stund på grillen. Det serverades också foliebakad lax (viltfångad), ris, sallad, bröd, extra såser etc. Det fanns bara en tveksamhet... köttet i den blå lådan. Det var val...fångad i Norge. Det var förstås valfritt att avstå...
Proppmätta efter en fantastisk lunch började vi närma oss Pyramiden. Landskapet hade återigen förändrats...man står bara på däck och gapar.
Jag sneglade på displayen i kameran,... går det att avbilda detta på ett sätt som faktiskt visar hur vackert det är ?...
När vi stillsamt glider fram över det blanka vattnet mot Pyramidens hamn händer plötsligt detta. Elva medlemmar av "Brazzbanditen", hemmahörande i Leipzig och på besök hos en av bandmedlemmarna som studerade i Longyearbyen, plockade fram sina instrument.
Vilket drag !!! Musiken var medryckande och det var svårt att stå still. De blandade egna och välkända låtar t o m ett känt norskt nummer från den gamla gruppen Aha.
Det här hade man aldrig haft ombord på Langoysund förut och musiken hördes förstås in till Pyramiden, där vår förvånade ryska guide snart skulle möta upp med oss.
Vi närmade oss den öde spökstaden och det får jag återkomma till i nästa inlägg.
Hälsningar Lena
Från småskaligt fiske till sashimi
Under våra dykresor längs Norges kust ser vi en del av det här, tyvärr. Slitna och delvis raserade båthus och sjöbodar är inte heller helt ovanligt.
I hamnen som vi utgår från på våra dykutfärder på Tustna ligger också fiskebåten Flink. Om jag är rätt informerad är det familjen som äger hela stället som Dykeriet (det skånska gänget som vi dyker med) hyr för sin verksamhet på hösten. Flink är i alla fall en verksam fiskebåt som går ut alla mornar utom söndagar.
Flink har en mans besättning och som jag tror att jag berättade i en blogg redan förra året är den äldre mannen på kajen far till besättningen ombord på båten.
När vi besökte Tustna detta år var krabbsäsongen i full gång. Här har de precis lastat av dagens fångst. Köper ni färsk krabba i affären idag är den troligtvis från Norge, det var den jag köpte i alla fall.
Far var fortfarande med och hjälpte till, lite mer krokig detta år. Gillar den här bilden, vet inte vad ni tycker?
Gamlingarnas hund var lite fetare detta år men fortfarande mycket alert och med full koll på såväl dykare som krabbor och beteslådor.
Här tror jag att det kanske förekom en kommentar om hundens vikt...
Samtidigt som Flink lossade sin last av krabbor rensade vår dykkompis Ronny några nyplockade pilgrimsmusslor.
Hans fru Katerina förbereder med soja och wasabi i tomma musselskal....hunden har förstås koll på det och om det gick att äta...
Sashimi på väldigt färsk pilgrimsmussla kommer strax att serveras.
Det kan knappast bli bättre än så här. Jag vet att ni sett denna bild tidigare men här får ni hela sammanhanget.
Om man har rensat något på rensbordet ska man förstås städa efter sej, spola rent med färskvatten och slänga alla rester. Spola är inte helt lätt om det blåser...
....blåser kraftigt från fel håll....
...och hennes vänner bara skrattar och tar bilder.
Hälsningar Lena
Ringmärkning och möte med kungsfågel
Den som inte tycker om småfåglar ska nog inte läsa längre för idag handlar det om ringmärkning av de små vid Örbyhus slott. Många bilder är det också...
Så här såg det ut när vi kom fram till slottet vid halv sju i morse. Dimman låg tät...
Märkningen ägde rum vid Oxängen bakom slottet och var ett arrangemang av Oxängens ringmärkargrupp och Upplands Ornitologiska Förening. Oxängens ringmärkargrupp märker fåglar här 12 gånger per år, men just denna dag var besökare välkomna att ta del av deras arbete och få veta lite mer om vad som händer vid märkning av fåglar. En av många rörsångare denna morgon som strax ska få en ring.
Med ett varsamt men bestämt handlag hanteras de små fåglarna mycket professionellt av två ringmärkare som också berättade om vad de gjorde och vilka arter de hanterade.
När fågeln fått sin ring, mätning, vägning etc fick besökare möjlighet att hålla i en fågel och släppa den fri. Just denna rörsångare satt kvar en extra stund och lät sej villigt fotograferas, innan den till slut gav sej iväg.
Fåglarna fångades i tunna nät och ungefär en gång i halvtimmen gick medlemmar ut och samlade in de fåglar som fastnat.
Anders Arnell demonstrerar hur man tar loss en fågel från nätet utan att skada den.
Lite pilligt var det med denna rörsångare.
Lite protester blev det ju också.
Varje fågel fick åka i sin egen tygpåse tillbaka till stationen där märkningen ägde rum.
Anders märker vant en koltrast.
Förutom ringmärkningen noterades kön (om möjligt), ålder, i vilket stadie av ruggning de befann sej, vingmått (vuxna fåglar), fettansättning och vikt.
Här visar den unga koltrasten tydligt vad den tycker om att få sin fjäderdräkt inspekterad.
Vägningen gick smidigt genom att fågeln stoppades med huvudet före i en burk av lämplig storlek. En välmående koltrast vägde ca 100 g.
Fettansättning kunde man bedöma genom att blåsa undan fjädrarna så huden blev synlig. Eftersom huden är så tunn att den är genomskinlig kan man se om fågeln lagrat på sej något fett eller inte. Här en vacker ung rödhake som får buken kontrollerad.
En järnsparv förevisas innan den får flyga sin kos med en ring på benet.
Morgonens absolut näpnaste gäst var en kungsfågel. Den är vår minsta fågelart och den var en överraskning för ringmärkargänget.
De fick plocka fram en av de minsta ringarna.
Den lilla fågeln vägde bara drygt 5 gram och den försvinner nästan helt i en vanlig gammal filmburk.
Solen har kommit fram och det vädret är fantastiskt, vilken morgon.
En annan liten fågel som fastnar i näten är en gärdsmyg.
Den håller på och ruggar sina stjärtfjärdrar så den ser lite rumphuggen ut. Den är vår näst minsta fågel men väger ändå dubbelt så mycket som kungsfågeln.
Entita förevisas med en svarthätta. Vi hade även bofink (hona och hanne), flera rödhakar, unga såväl som vuxna, sävsparv m fl.
" - Tänk vad man får stå ut med, han vill titta på mej under fjädrarna !!! "
Fredrik släpper iväg en rörsångare och vi tackar Oxängens ringmärkargrupp för en mycket givande morgon. Bättre start på en strålande vacker lördagsmorgon kan man knappast få.
Hälsningar Lena